Tältä tuntuu varmaankin antaa elämä.
Odota, hän ei halua tavata sinua.
Tietenkin haluaa. Olenhan käytännöllisesti katsoen hänen isänsä.
Mikä se oli siinä lopussa?
- Sitä kutsutaan lohikäärmeen henkäykseksi. - Voitko opettaa minua?
On varmasti todella jännittävää tavata hahmosi.
Mutta tulimme löytääksemme keinon saada hänet takaisin kirjaan.
Isäsi antoi minulle juuri idean hahmosta.
"Mestarivaras, joka varastaa asioita, -
kuten närhi näpistää kiiltävän esineen ikkunalaudalta."
En yritä varastaa hahmojasi.
Tempaisit ne ulos kirjastani ja yrität pitää ne erossa minusta. Se on varastamista.
Yritän vain saada vaimoni takaisin.
Tomusormi. Todella hienoa tavata sinut.
Arvet ovat täydelliset. Yhtä rujot kuin kuvittelinkin.
- Minähän sanoin sinulle, että hän pelkää. - Toivottavasti ei minua.
- Hän pelkää sitä, mitä kirjan lopussa tapahtuu. - Tarkoitatko hänen kuolemaansa?
Voi ei.
- Ymmärrän, olen pahoillani. - Kuoleeko hän lopussa?
Tarinasta piti tehdä jännittävä, se on työtäni. Ei kaikilla voi olla onnellista loppua.
Niin kuin ei elämässäkään loppujen lopuksi.
- Kuinka se tapahtuu? - Capricornin mies tappaa sinut kun yrität pelastaa Gwinin.
Se on hyvin koskettava kohtaus. Itkin kirjoittaessani sitä.
Luuletko, että välitän kirjoituksistasi?
Sinä et ohjaa kohtaloani, muuten en olisi täällä.
En ole vain hahmo kirjassasi, ja sinä...
Sinä et ole Jumalani.
Kuulehan, vanhus.
Onko sinulla kappaletta kirjasta, koska haluaisin mennä nyt kotiin.
Ongelma on, että painos on loppunut vuosikymmeniä sitten.
Lisäksi painos oli aika pieni.
Varastossa riehui tulipalo ja kustantaja lopetti toimintansa.
Tämä vie ikuisuuden.
Lopeta. Nyt ei ole aikaa pelleillä.
- Lopeta. - Olet hapan kuin vuohen virtsa.
Kiitos. Enkä halua tietää, mistä tiedät sen.
Katso ympärillesi. Tämä puutarha on kuin paratiisi.
Ei orjakauppiaita, ei hiekkamyrskyjä.
- Ei kirppuja. - Ei rauhaa ja hiljaisuutta.
Ei se ole tämäkään.
Minulla oli muutama kopio, mutta lähetin ne Genovan näyttelyyn jokunen vuosi sitten -
ja ne varastettiin. Capricorn oli kai varkauden takana.
Silloin luulin sitä vain huonoksi onneksi.
- Tässä se onkin. - Mikä se on?
Alkuperäinen käsikirjoitus. Konekirjoitettu, voitko kuvitella?
Ahneet.
Kaikkien vuosien jälkeen, muistan silti hahmot.
Vesinymfit Waylessin metsässä.
Ja Umbran linnoissa... Musta Prinssi.
Sekalainen väki.
Ja tietenkin sinä, Tomusormi.
Kuten myös lurjukset: Kyynpää, Capricorn ja Tulenviljelijät.
Ja pahin kaikista, Varjo.
Pakko myöntää, se on loistava kirja.
- Antaisin mitä vain päästäkseni sinne. - Jonon jatkoksi, vanhus.
Minulla on sivut 209-447. Mitä sinulla on?
- Minulla on loput. - Selvä, niitä tarvitaan.
- Nyt voit lukea minut takaisin, eikö? - Yritän kyllä.
Mutta vasta, kun olen lukenut vaimoni ulos -
ja hän on kunnossa. Vain siten teen sen.
- Meillä saattaa olla ongelma. - Mitä tarkoitat?
- Et voi lukea häntä ulos. - Miksi en?
Koska hän ei ole kirjassa.
- Mitä jätät kertomatta minulle? - Olen nähnyt hänet.
Hän ei itse asiassa ole enää kirjassa. Hän on...
- Missä? - Hän on Capricornin kylässä. Darius luki hänet ulos.
- Onko hän elossa? - Olimme juuri siellä, etkä kertonut minulle!
- Tarvitsimme kirjan. - Me emme tarvinneet kirjaa!
- Minä tarvitsin kirjan! - Äitini oli siellä, etkä kertonut meille!
Kuunnelkaa. Äläkä katso minua noin. Jos isäsi olisi tiennyt totuuden, -
hän ei olisi auttanut minua kirjan saamisessa. Minä tarvitsen kirjan.
- Itsekäs, kuvottava, heikko hahmo! - Syytä häntä, hän kirjoitti minut.
- Olen eri mieltä. - Kerro minulle, kuinka löydän hänet.
- En, ennen kuin lupaat lukea minut takaisin. - Kerro, miten löydän vaimoni.
Minäkin kaipaan perhettäni.
- Hyvä on. - Lupaa.
Minä lupaan.
Haluan auttaa äidin pelastamisessa. Ota minut mukaasi.
- Tiedät, etten voi tehdä sitä. - Mutta voin auttaa.
Voit auttaa jäämällä tänne ja olemalla turvassa.
- Sen sinä voit tehdä. - Et tiedä, mitä voin tehdä.
- Enkä tiedä minäkään. - Meggie, voisitko...
Älähän nyt. Sinun täytyy jäädä tänne.
- Kiitos paljon. Huolehdi Meggiesta. - Kyllä.
- Ja Faridista myös. - Mitä?
- Huolehdi myös Faridista. - Tietysti.
Miksen minäkin voi tulla? Se on minun autoni.
Kultaseni.
Tuo vain hänet takaisin.
Tuon kyllä.
Alennettu lapsenlikaksi. Mahtavaa.
- Kiirehdi, tai myöhästymme junasta. - Kauanko matka kestää?
- Ei kovin kauan. Tulehan. - Voinko istua vieressäsi, äiti?
Istun keskellä.
"Se vain tapahtui," sanoi Dorothy.
"En voinut sille mitään."
Sinulla ei ole oikeutta...
"Jos haluat, että käytän taikavoimiani ja lähetän sinut kotiin, -
sinun täytyy tehdä ensin jotain minulle.
Auta minua, niin autan sinua."
"Mitä minun täytyy tehdä?", kysyi tyttö.
"Tapa lännen Paha noita."
"Kaukaa pohjoisesta kuului tuulen matala ujellus -
ja Henry-setä ja Dorothy näkivät pitkän ruohon taipuvan tulevan myrskyn edessä."
Toto sai Dorothyn nauramaan.
Se oli pieni, musta koira, jolla oli silkkinen karva -
ja pienet mustat silmät, jotka tuikkivat iloisesti sen pienen kuonon ympärillä."
Toto? Älä pelkää.
Et vain ole enää Kansasissa.
Voi, Toto!
Toto, tule pois sieltä.
Joudun pulaan vuoksesi.
Minä täällä. Avaa ovi.
Pieni hetki.
Ei inahdustakaan enää. Olen tosissani.
Anteeksi, en voinut muutakaan.
Bastahan se siinä!
Olen pahoillani, mutta kaikki kätyrit näyttävät samalta. Jopa minulle.
Hei, prinsessa. Missä isäsi on?
- Kerroin hänen palanneen, he eivät uskoneet. - Kerroitko heille?
Hän piti veistä kurkullani! Eikö hän olekin kamala?
- He eivät usko, että olen kirjailija. - Kerro, missä Velhokieli on, -
ennen kuin tapan teidät molemmat!
- Toto, ei! - Toto?
Hyvänen aika!
Hän on perinyt isänsä kyvyn!
Toinen Velhokieli. Vanha Capricorn ilahtuu tästä.
Tuo heidät molemmat.
Jos Darius luki hänet pois kirjasta...
Ei, hän on kunnossa.
- Suurimmaksi osaksi. - Mitä?
Hänellä ei ole ääntä.
- Mitä? - Darius luki hänet ulos viime keväänä...
Hänellä ei ole ääntä.
Muuten hän voi mainiosti.
- Pysäytä auto. - Miksi?
- Pysäytä nyt vain. - Loogista, että puhut näätää.
Luulin, että käskin sinun jäädä vanhuksen luo.
Mutta hän on ilkeä.
Ei niin ilkeä kuin Capricorn.
En pelkää häntä. Murhaajat ja varkaat kasvattivat minut.
Sinun sietäisi pelätä häntä.
- Pitäisi käskeä sinun kävellä takaisin. - Seuraisin teitä.
- Sisään. - Voisit opettaa lohikäärmeen henkäyksen.
Mene nyt autoon!
Herra Fenoglio?
He vain kiertelevät alueella.
- Mennään sisälle nyt. - Päästyämme palvelusväen asuntoihin, -
Resan huone on kolmas ovi oikealla, kun menemme sisään takaa.
Minä menen sisälle. Te suojaatte minua.
Tässä on tiemme sisälle.
Tästä tulee vaarallista, joten pysy mukanamme.
Täytyy liikkua nopeasti.
Sinun jälkeesi.
Lepäämmekö hetken?
Ei. Jatketaan vain.
- Nuoret. - Pärjään kyllä.
- Mitä se oli? - Missä?
- Tuolla! - Katolla!
- Ampukaa! - Pudottakaa hänet!
Kiitos.
- He ovat aukion takana. - Voi ei.
Pidä kiirettä!
- Vauhtia! - Ajakaa hänet pois aukiolta!
Älkää päästäkö häntä pakoon!
Katso tätä. Katso lohikäärmeen henkäystä.
Taisin onnistua. Kokeile kättäni.
Aikaa on kulunut liikaa. Tarkistan onko hän kunnossa.
Hän ei ole kaukana.
- Hyvin toimittu. Kiitos. - Ilo on minun puolellani.
Katsokaa, kuka on palannut. Mukavaa.
Juuri sopivasti teloitukseesi.
Hyvä on.
Capricornin linna on kuin loistohotelli.
Ei tietenkään sinulle. Sinut lukitaan kryptaan.
Mutta jotkut vieraistamme saavat ikkunallisen huoneen.
Resa. Anteeksi.
Kuuntele. Miehesi on täällä.
Hän tuli pelastamaan sinut.
Tuonnepäin!
- Tuolla! - Tulkaa!
- Mitä tapahtui? - He aikovat tappaa Tomusormen.
- He tappavat hänet, ja se on minun syytäni. - Ei ole. Kerro mitä tapahtui?
Kaikki aakkosten kirjaimet. Ihan niin kuin kirjassani.
Ihan kuin liikkuisin mielikuvituksessani.
Mitäköhän Capricorn laittaa sinut lukemaan?
Toivottavasti jotain hyvää. Olen innoissani. Oletko sinä?
"Mikä lautta, Jim?" "Meidän vanha lauttamme."
"Tarkoitatko, ettei vanha lauttamme ole hajonnut?"
Olen vakuuttunut.
En kyllä tiedä, miten se poika pärjää ilman lauttaansa.
Olen kyllästynyt temppuihisi. Kerro missä isäni on.
Minulla ei ole aavistustakaan.
Eikä kiinnostakaan, koska sinä luet yhtä hyvin.
- Mitä sinä tuijotat? - Olet juuri sellainen, miten sinut kirjoitin.
- Pelkuri roisto. - Miten julkeat sanoa noin.
Maksat likaisesta tarinastasi!
Vain kuningas voi vetää sen. Etkö muista?
Älä ikinä naura minua.
Viekää se pois. Teloittakaa se muiden mukana.
Koira. Haluatteko teloittaa koiran?
Mitä sinuun tulee, katsotaan kuinka kiintynyt olet luomuksiisi -
kun Varjo nylkee nahan selästäsi.
Et voi tuoda sitä ulos. Poltit viimeisen kappaleen. Näin kun teit sen.
Väärin.
Säästin yhden itselleni.
Enkä olekin täynnä yllätyksiä?
En, en voinut polttaa niitä kaikkia, enhän?
En vanhan ystäväni ollessa sen vankina. Tulette rakastamaan sitä.
Ja rakkaudella tarkoitan pelosta kyyristymistä.
Minä näet rakastan tätä maailmaa, -
ja aion kirjoittaa nimeni sen joka sivulle.
Sinä ja Varjo autatte minua siinä.
- En lue sinulle mitään. - Niinkö?
Anna kun näytän, miten käy niille, jotka eivät tottele minua.
Hän on ollut erittäin tuhma.
Erityisen rasittava. Aina yrittämässä pakoon.
Joten aion lopettaa sen.
- Meggie. - Äiti.
Se olet sinä. Mo on täällä. Pääsemme pois. Pakenemme kaikki
Jopas...
Miten koskettava myötätunnon osoitus.
"Äiti."
Katso minua.
Näen yhdennäköisyyden.
Oletko vieläkin sitä mieltä, ettet lue minulle?
Äiti! Älkää!
Meggie!
- Onko myöhäistä tehdä muutoksia? - Muutoksia?
Voisitko lisätä muutaman rivin, jos ymmärrät?
Ei minusta prinssiä tarvitse tehdä.
- Haluaisin kauniimman nenän. - Nenäsi. Selvä.
Voisitko tehdä niin? Kirjoittaa kohtia uudelleen, muuttaa asioita.
En tiedä. Hieno ajatus.
Liikettä.
- Mitä teet? Päästä irti. - Et voi mennä sinne.
- Tyttäreni on heillä. - He tappavat hänet, jos teet jotain typerää.
- Minun ei olisi pitänyt jättää häntä yksin. - Meidän täytyy pysyä piilossa.
Täällä ei ole mitään pelättävää. Vain pari pölyistä arkkua.
Jos täällä on ilkeitä henkiä, eivät ne meille ole vihaisia.
Prinsessan täytyy säästää ääntään iltaa varten.
Näin äitini. Hän on täällä vankina.
Tiedän.
- Oletko nähnyt isääni? - Olen, hän on kunnossa.
Capricornilla on vielä yksi kappale kirjasta.
Hän pakottaa minut lukemaan Varjon siitä.
Minulla on Mon lahja.
Pystyn siihen.
Sitten sinä voit lukea minut takaisin.
"Kuun valaisemana yönä...
...Varjo kääntyi alhaista..."
Laita se tappamaan Capricorn. Laita Varjo tekemään se.
Ruokaa pikku prinsessalle.
Capricorn haluaa, että olet voimissasi illalla.
Sinun kannattaisi jäädä. Kerromme kummitustarinoita.
Aivan niin. Et pidäkään kummitustarinoista?
Näytän sinulle kummitustarinat, senkin...
Ota se irti minusta!
Pussukkani!
- Onnenamulettisi ei nyt suojele sinua. - Anna se takaisin!
Mikset tule tänne ja hae sitä?
- Mitä sinä teet? - Jonkun pitää saada meidät ulos, -
enkä usko, että kirjailija tekee sen.
- Anna se takaisin. - Ole varovainen.
Ehkä en tarvitse onneani. Aika päättää mitä aloitimme.
Kiroan sinut tämän kuolleen miehen luiden nimeen.
Älä sano noin. Peru se!
- Hänen henkensä kummitelkoon joka askeleellasi. - Peru tuo!
- Avaa portti. - Pidä kiirettä.
Päästäkää minut ulos.
- Mikä näistä? - Apua! Vangit karkaavat!
- Tuli! Käytä tultasi! - Kiirehdi.
Apua! Vangit karkaavat!
Äkkiä nyt!
Vangit karkaavat! Apua! Nopeasti!
- Olen pahoillani, en pysty. - Jää!
-Älä mene. - Sinun ei tarvitse olla itsekäs vain siksi -
että kirjoitin sinut sellaiseksi! Olet enemmän! Sanoit niin itse!
Jää auttamaan meitä!
Apua!
Vangit karkaavat! Apua!
- Tarkistakaa pihat! - Päästäkää minut ulos!
Älä lähde! Tule takaisin!
Voi luoja.
Tämä on mahdollisesti typerin asia, jonka olet tehnyt elämässäsi, Elinor.
Siellä on joukko murhanhaluisia roistoja.
Luuletko, että voit vain kävellä sisään ja kertoa heille mitä tehdä?
He varmastikin kuuntelevat sinua? Hassu, vanha kirjatoukka pää pilvissä.
- Kiitos. - Olet hengissä.
- Kiitos. No niin, tuo riittää. - Löysittekö heidät?
- Resa, Maggie, kuinka he voivat? - He ovat kunnossa.
- Hyvä. - Toistaiseksi.
- Capricornilla on yksi kappale kirjasta. - Hänellä on mitä?
Hän piti salaa yhden. Hänen suunnitelmansa -
oli aina saada Varjo poisluetuksi kirjasta.
En voi lukea Varjoa ulos. Tappaisin meidät kaikki.
Hän ei tarvitse sinua enää.
- Hän löysi erään toisen. Meggien. - Meggien?
Eikö kirjoittaminen suju? Ehkä voin auttaa.
Aivan. Sinähän haluat kirjailijaksi?
- Sanot tuon, kuin se olisi huono asia. - Ei. Vain yksinäinen.
Kirjojen maailma tuntuu joskus ystävällisemmältä ja elävämmältä, kuin maailma jossa elät.
Ja toivot, että voisit olla siellä.
Olet fiksu tyttö, Meggie. En voisi toivoakaan hienompaa nuorta naista, -
jonka kanssa odottaa teloitusta holviin lukittuna.
Minulla ei ole vielä varsinaisesti mitä tarvitsen, mutta se on hyvin lähellä.
Ruokkikaa meidät jo.
Helkkari, he ovat etuajassa. Miksi he ovat etuajassa? Tämä on sopimaton hetki.
Laita yksi jonnekin tänne. Sanojen täytyy olla täydellisiä toimiakseen.
Kirjailijan täytyy kirjoittaa ne. Sen täytyy kuulostaa Mustesydämeltä.
Tässähän se on.
- Mikä tässä on? - Jotain, mistä hän muistaa minut kun olen poissa.
En paljon perusta rujoista raapustuksistasi, ukkeli.
Sinä olet rujo raapustukseni, Harakka, -
joten sinuna olisin varovainen.
- Mihin viette häntä? - Pukemaan hänet juhla-asuun.
Älä huoli, sinut kutsutaan pitoihin.
Emme söisi ilman sinua. Itse asiassa, olet pääruoka.
Varjo tulee käyttämään sinua ja tuota neitokaista ravintonaan illalla -
joten voitte olla varmoja, että teidät tullaan noutamaan.
Halusit olla yksin, vai mitä? No, tässä olet. Yksin korvessa.
Hyttysenpuremia ja rakkoja ja... Voi luoja.
Onko sinulla suunnitelmaa? Ei, ei suunnitelmaa.
Vuokraa vain moottoripyörä ja etsi kartta.
Mietimme sitä sitten perille päästyämme.
- Tämä on suunnitelma. Käytät tultasi ja luot harhautuksen. - Sytytän linnan tuleen.
- Minä autan myös. - Kunhan et ole tielläni.
Kun Capricornin miehet yrittävät sammuttaa liekkejä, -
- menen sisään ja pelastan Meggien ja Resan. - Olemme alimiehitettyjä.
- Heillä on ne... - Aseet.
Siksi naamioidumme Mustatakeiksi. Mennään.
No niin. Alkakaahan tulla.
Tämä pieni kylä on todella kaunis.
Isompi olisi kyllä kivempi.
Laajentaa.
Laajentaa valtakuntani rajoja.
Sen vuoksi tarvitsen Varjoa. En halua kenenkään enää karkaavan.
Jos et lakkaa tärisemästä, pistän sinua neulalla.
Odotatko minun lukevan esiin kokonaisen armeijan?
- Onko sinulla parempaa ideaa? - Ei ole.
Niin ajattelinkin.
Liikettä nivusiin.
Alahan mennä.
- Kyllä. - No niin. Vauhtia.
Jatka matkaasi.
Eteenpäin.
Älä yritä mitään tai äitisi kuolee.
Ole hyvä.
On aika tavata jälleen vanha ystävämme.
Sido heidät.
CHAILLOTIN HULLU NAINEN - Iltaa.
Haluatko päästä pois täältä?
Sitten sinun on autettava minua.
- Mustesydän! - Lue sitä!
Mustesydän!
Lausu sanat!
Olet hyvä sitomaan.
Emme silti ole ystäviä, tai mitään.
- Lue! - Lue sitä!
Mustesydän!
Lue!
Se on minulla tässä.
"Capricorn johti julmien miesten armeijaa, -
joka kylvi pelkoa kohtaamiensa ihmisten mieliin ja sydämiin.
Kun he kulkivat ohi, ihmiset piiloutuivat lapsineen sisälle."
"Kaikista Waylessin metsässä piileskelevistä pedoista, -
pelätyin ja panetelluin, tunnettiin nimellä Varjo."
Varjo.
"Syntynyt Capricornin uhrien tuhkista. Varjo oli kuolematon, haavoittumaton -
ja yhtä säälimätön kuin mestarinsa."
"Varjon sormet ja jopa henkäys niitti kuolemaa. Vainuten reittiään kuin vihikoira metsällä."
"Varjo ilmestyi vain Capricornin kutsusta, nousten maasta kuin hurja, kasvoton peto."
- Ei, lopeta lukeminen. - "Innokkaana tuhoamaan seuraavan uhrinsa."
Älä lue enempää, Meggie.
Meggie, lopeta lukeminen!
Kaunista.
Herkuttele.
Äiti!
- Varjo! - Toto. Hyvä koira.
Äiti!
Herkuttele.
"Eräänä tähtikirkkaana yönä, Varjo kuuli erilaisen äänen.
- Tytön äänen kuultuaan, Varjo muisti." - Ottakaa se kirja!
"Varjo muisti, kenen tuhkista se oli tehty. Kaiken sen tuskan ja murheen."
"Varjo muisti, ja se vannoi kostavansa.
Kostaa niille, joiden julmuus oli aiheuttanut kaiken epäonnen."
- Pankaa hänet lopettamaan. - "Varjo meni mestarinsa luo -
ja kurkotti häneen tuhkaisilla käsillään."
- Ei siellä noin lue! - Ottakaa se kirja pois!
Tuo on väärä kirja. Nuo eivät ole oikeat lauseet.
Joku, pankaa Meggie lopettamaan!
- Estäkää häntä! - Meggie, varo!
Mo!
- Anna se tänne! - Anna se takaisin!
Mikä mukava pikku käänne.
Velhokieli, tulit juuri sopivasti illalliselle!
Ei!
- Ei linnaani! - Hyökätkää!
Hyökätkää!
- Irti. - Pois tieltäni!
Resa.
Ei. Irti minusta.
Päästä irti.
Luuletko näiden hylkiöiden päihittävän minut?
Mene! Ahmaise Meggie!
- Ensin sinun täytyy päästä ohitseni. - Varo, Mo!
- Jatka lukemista! - Mitä? - Jatka lukemista!
- En pysty! Ei ole mitään luettavaa. - Kirjoita sitten.
Anna mennä, Meggie!
Pystyt siihen! "Varjo jätti viattomat rauhaan." Anna mennä, Meggie.
"Varjo jätti viattomat rauhaan, -
ja meni takaisin pahan herran luo, joka oli käskyttänyt sitä kaikki nämä vuodet.
Varjo kurotti tuhkaisen kätensä häntä kohti, -
ja Capricorn alkoi rapistua ja haihtua, kuin vanhan kirjan sivut.
Muuttuen läpinäkyväksi ja paperinohueksi."
En anna sinun tehdä sitä!
Isä!
"Capricornin musta sielu täyttyi kauhusta, -
kun hän huomasi, että loppu on lähellä.
Kuten myös kaikkien Varjon katseen alla olevien, -
jotka olivat olivat tehneet pahuuksia Capricornin nimeen.
Sen jälkeen he katosivat, kuin tuhka tuuleen."
Seis!
Ei!
"Pelottavan hirviön hajotessa ja kadotessa olemattomiin."
Se on Meggie. Hän lukee.
He menevät takaisin kirjoihin. Myöhästyn!
En halua mennä takaisin kurjaan kirjaani.
"Kaikki, jotka oli kutsuttu vastoin tahtoaan, jotka olivat tytön näkyvissä, -
saivat vapautensa ja palasivat sinne, mistä olivat tulleet."
Mo. Mo!
Toto?
Meggie! Pyydän. Vapauta minut.
"Vanha luoja sai lopulta toiveensa, kadoten maailmaan, josta hän on aina haaveillut.
Lopulta, eliniältä tuntuneen toivomisen jälkeen, -
tyttö saa lopulta suurimman toiveensa.
Äiti, jonka hän on tiennyt vielä näkevänsä ja isä, jota hän rakastaa -
juoksivat halaamaan häntä."
Kultaseni, kaipasin sinua.
- Mitä tapahtui? - Myöhästyin.
Myöhästyin. Kaikki ovat poissa.
Tulin liian myöhään päästäkseni kotiin.
Hän ei ikinä lue minua takaisin.
Hän sanoi yrittävänsä. Saatuaan vaimonsa takaisin.
Ei hän yritä. Hän ei ota riskiä, että menettäisi vaimonsa uudelleen.
Enkä minä haluaisi hänen tekevän sitä.
Lopeta, Elinor. On tyhmää itkeä onnelliselle lopulle.
Tule tänne.
Tomusormi?
Mennään. On aika lähteä.
Meggie, Nopeasti. Tule.
- Kirja on poissa. - Ei sillä ole väliä. Emme tarvitse sitä.
Hienoa. Saan painajaisia viikoiksi.
- Tule. - Tule.
Oletteko kunnossa?
- Ajattelitko lähteä ilman minua? - Voi ei.
- Sinun on parempi heidän kanssaan. - Jos olet menossa...
Sinun kannattaisi viedä tämä mukanasi.
- Varastitko tämän? - Opin parhailta. Ajattelin, että löydämme vielä jonkun.
Toisen lukijan. Jonkun, joka voisi lähettää sinut takaisin.
Entä tyttö? Sinähän pidät hänestä. Jos lähdet mukaani, -
et näe häntä enää koskaan.
Varastin valokuvan Velhokielen taskusta.
Jos kerran joudun kestämään sinua, ole sitten hyödyksi.
Meillä on pitkä matka edessämme.
Tomusormi.
Tomusormi!
- Minä lupasin, nyt on sinun vuorosi. - Hienoa.
Oletko varma, että haluat tehdä tämän? Tiedät, mitä lopussa tapahtuu.
Kuten sanoin kirjailijalle. Hän ei hallitse minua.
Kohtaloni on omissa käsissäni.
- Onnea matkaan. - Älä käsitä väärin, mutta älä tule enää takaisin.
Anna mennä.
"Oli kulunut vuosia siitä kun Tomusormi katsoi viimeksi niittyjä ja vanhaa myllyä.
Se oli vielä kauniimpi, kuin hän muisti.
Perhoset lentelivät ympäri peltoa."
- Hän palasi takaisin. - Sinne minne hän halusi.
Entä sinä?
En voi seurata häntä.
Koska pidin Gwinin täällä, hänen tarinansa loppuu toisin.
Hän ei kuole.
Voit jäädä meidän luoksemme.
- Se oli äidin idea. - Anteeksi. Enkö olisi saanut sanoa niin?
Älä odota minun lukevan sinua takaisin.
- Voitko opettaa minua lukemaan? - Ehkä.
Voin opettaa sinulle lohikäärmeen henkäyksen.
Roxanne!
Roxanne.